George tillhör York och Anne är min fiende.
Vänta tills en tydlig segrare finns.
Då påminner du om din eviga trohet tills det inte tjänar dina syften.
- Var är min far? - Han dog på slagfältet.
- Jag vill träffa mor. - Hon har övergivit dig.
Är Henry döende?
Jasper flyr med Henrik.
Ge aldrig upp. Det gör inte jag.
Slut fred med huset York så att han får komma hem.
- George tycks lojal mot din make. - I dag.
- Är jag inte en förrädare? - Älskar du mig och kungen?
Hoppas att Edvard nöjer sig med det. Jag tar med dig till din syster.
Jag skulle så gärna träffa Isabella.
Anne Neville.
Ers Majestät, jag ber er om nåd.
Jag avsåg inte att förråda er. Far gav mig till Margareta av Anjous son.
Hon befallde mig att följa med. Jag hade inget annat val än att lyda.
Du vet att Margareta är besegrad och aldrig drar ut i strid mot mig igen?
Och att hennes anspråk var ogrundade.
Det vet jag nu.
Det räcker för mig. Jag förlåter och benådar dig.
Du är välkommen här vid hovet hos din syster.
Ers nåd.
Jag är tacksam för er barmhärtighet.
Min mor är fortfarande i en fristad.
Det stämmer, och där har hon valt att stanna.
London, 1471
- Isabella! - Vilken barmhärtighet kungen visade.
Du ska vara min hovdam och hjälpa mig välja kläder och kamma ut mitt hår.
Det blir precis som när vi var små.
Förutom att mor är fängslad och far död.
Mor är inte fängslad. Hon är i en fristad.
Det är inte som kungen säger att hon har valt att stanna där.
- Mor skriver och ber mig om hjälp. - Hjälpte hon dig när far besegrades?
Mor skriver till mig också, dagligen, och allt mer bönfallande.
Strunta i henne. Kungen får inte hysa några tvivel om vår lojalitet.
Svägerska.
Anne är så bekymrad.
Hon har lidit mycket. - Här är du trygg och blir väl omhändertagen.
- Jag har utsetts till din förmyndare. - Min förmyndare? Det är inte möjligt.
- Jag är gammal nog att vara änka. - Du är änka till en förrädare.
Edvard benådade henne utan att tveka trots det Warwick gjorde.
Edvard gjorde det han var tvungen att göra.
England behöver fred. Allt annat kommer i andra hand.
Stå inte där som en vålnad. Kom, så får du sy i de sista guldtrådarna.
Har jag en hemgift?
Hemgift? Drömmer du redan om att gifta dig?
Nej, givetvis inte. Jag ville bara förstå.
Klart att du har en hemgift. Men George sköter allt ekonomiskt åt dig.
Åt mig?
När det är dags för dig att gifta dig ordnar George hemgiften till din man.
Och om jag inte gifter mig? Om mor dör utan att jag gifter mig?
Vad händer då med mitt arv?
Förstår du inte, Isabella? Yorkbröderna vill ta över mors ägor.
- Du har fel. - Det är därför Rikard tog hit mig.
Det är därför George är min förmyndare.
Säg inte så om Yorks söner.
- Det är en komplott. - Tyst, du yrar!
George håller mig fängslad tills mor dör.
Gå till ditt rum. Du bits som en rabiessmittad hund.
Du hör inte hemma bland damer. Gå.
Och visa dig inte igen förrän du har accepterat situationen.
Nej, inte accepterat. Du ska vara tacksam.
Med sina sista andetag sa min make att jag måste försonas med dem.
Måste jag det?
Är det enda sättet att få tillbaka min son - att sluta fred med York?
Jag behöver ett tecken, fader.
Ett tecken på att Gud hör mig även i min svaghet.
My lady, jag ville inte avbryta er bön.
Jag kunde inte vänta längre. Er mor, lady Beauchamp, är allvarligt sjuk.
Ärad vare Gud.
Margareta, gråt inte. Jag förtjänar inte dina tårar.
Jag fäller inga. Det är kvavt och det luktar ruttnande kött.
Jag är rädd. Vill du göra det ännu värre?
Jag vill ingenting.
Min älskade son borde stå på knä här.
Så att jag kunde hålla min hand mot hans läppar. Men bara du är här.
Jag får ingen ro förrän du förlåter mig.
Förlåter dig?
För det brott du anser mig skyldig till.
Vill du tvås från synder som du inte bekänner?
Är det det andliga ståndet?
Hatar du mig fortfarande efter alla år för att du inte fick gå i kloster?
Du lät ett barn utföra en kvinnas plikt.
Det var Guds vilja att du skulle föda en Lancasterarvinge.
Det förstår jag väl. Mitt syfte är heligt.
Jag har vigt mitt liv åt det.
Men du ville bara ha din son.
Var det det du längtade efter?
Men du ville dessutom gifta dig med Jasper Tudor och bli dyrkad.
Som du måste kämpa för att förlika din fromhet med din fåfänga.
Vilken fåfänga. Du ville gifta dig av kärlek.
Hur hade det gynnat din kamp?
Du borde vara tacksam. Jag räddade dig undan dig själv.
Gud kommer att ta dig denna sabbatsdag.
Då ska jag födas på nytt.
Margareta.
Margareta...
Kom, min prins.
- Snart är han inrättad på Ludlow. - Ludlow Castle?
- Ska vi bo i Wales? - Inte vi, men vår son.
När han har fyllt två. Han är prins av Wales och måste ha sitt hov där.
Vad ska Wales med en barnprins till?
Folket måste lära sig att älska honom.
- Då kan vi vinna walesarnas trohet. - Nej. Jag lämnar inte bort min son.
Så är det att få en prins. Det gäller bara att välja rätt förmyndare.
Då väljer jag förmyndare. Jag ska bestämma vem som uppfostrar honom.
Han ska inte bara uppfostras utan bli en konung.
För det är du antagligen inte bäst lämpad.
Ni får inte gå.
Jag tar er båda två.
Sommaren. En tid för tanklösa nöjen.
George är aldrig tanklös.
Han ska inte ha det minsta att göra med min son.
- Avser George att skada honom? - Jag vet inte.
Det kanske bara är smärtan i att tvingas skiljas från honom.
När du gifte in dig i kungahuset blev deras seder dina.
Det förstår du lika väl som Edvard.
Ju närmare han kommer sina bröder desto mer fjärran känns han.
Vi har glidit isär ända sen...
- Sen han kom hem från slagfältet. - Helt kan ni inte ha glidit isär.
Hur...? Hur kan du veta det?
Din man är fertil som en tjur.
Efter en seger kommer barnet snart.
- Jag har inte berättat det för honom. - Berätta, då.
Glöm dina bekymmer och gå med glädjebudet till din man.
Tack. Tack, du muntrade upp mig.
- Men jag måste ha gjort dig trött. - Nej då, det gör du aldrig. Gå nu.
Elisabet... Elisabet!
Jane Shore. Hela hovet känner till henne.
- Jag vet inte vad det betyder. - Har du frågat Edvard?
Vad skulle jag säga?
Din man är kung och har en kungs lustar. Du känner till hans natur.
Hor är bara en sport för Edvard, som jakt eller tornering.
- Hon är annorlunda. - Du är drottning.
- Hon förtjänar inte ens att nämnas. - Han håller av henne. Det såg jag.
Isabella.
Käre Jasper. Min make, sir Henry Stafford, har dött av sina skador.
Min mor har också gått bort.
Jag är nu änka och ingen kan längre tvinga mig.
Ska jag komma till er?
- Jag vill träffa mor. - Var inte fånig, Anne.
- Jag behöver bara en häst. - Inte i dag, Anne. Ingen häst i dag.
Min dotter, du har inte svarat mig.
Använd ditt inflytande för att ge mig friheten och mina egendomar tillbaka.
Min make.
Jag måste hålla uppsikt över Anne. Hon blir allt mer ohyfsad.
Anne följer inte med festligheterna.
- Inte alls? - Anne ska inte fara nånstans.
Inte heller göra nånting utan min tillåtelse.
- Mig gör det inget om hon följer med. - Låt det vara.
Anne är uppbragt. Jag vill inte höra beskyllningar om att vara fängslad.
Eller utfall om saker som redan är bestämda.
Vi kan inte skämmas ut inför varje engelsk adelssläkt.
Nej, det är klart.
Hon får stanna i sitt rum.
- Får hon närvara i kyrkan? - Givetvis.
Det kanske gör henne mer ödmjuk.
Anne.
Du skulle föra mig i trygghet.
- Släpp mig. - Är du nöjd med att vara fången här?
Det är klart att jag inte är.
Kom till idegransträdgården efter middagen. Jag väntar på dig.
Barnen kommer snart.
Mor?
Förlåt, jag hörde inte att du kom.
- Nej tack. - Är du sjuk?
Nej, jag har bara sovit dåligt.
Faktum är att jag hellre vilar än dansar.
Och missar julfirandet?
Ett års hovskvaller i en sittning. Du måste vara sjuk.
- Jag kallar på läkaren. - Nej.
Jag behöver ingen läkare.
Det finns inget för en läkare att titta på-
- och tack och lov, inget för en dåre med kniv att skära bort.
Vad är det, då?
Mitt hjärta. Det slår konstigt.
Det hoppar över slag och saktar in.
Det kommer inte att slå starkt igen.
Vad menar du?
Var beredd. Jag kommer inte att vara kvar länge till.
Kung Edvard och drottning Elisabet.
Broder.
Anne.
Förlåt mig. Jag trodde att jag förde dig i säkerhet.
- Jag anade inte följderna. - Förstod du inte att jag var fången?
I ett halvår såg ingen annan mig än min syster och hennes hovdamer-
-dag efter dag, vecka efter vecka.
- Undrade du inte var jag var? - Mer än undrade.
Jag frågade efter dig men fick alltid höra en ursäkt.
Det är sant. Tills jag krävde att få träffa dig och George vägrade.
- Vad sa han att jag hade för åkomma? - Sorg.
George sa att du sörjde din man och inte kunde vistas i blandat sällskap.
Det bekräftade mina misstankar: att han höll dig undangömd.
Det gör han tills min mor dör.
Då kommer min förmyndare George att tilldelas hela Warwick-arvet.
Om han kan hålla mig inlåst och ogift får han allt.
- George... - Det är inte bara din giriga bror.
Min syster står i maskopi med honom.
Hon är min fångvaktare och låter sina hovdamer bevaka mig.
Jag kommer att vara inlåst tills de har brutit ner mig och jag fogar mig.
Anne, du måste blidka George för att vinna frihet.
Låtsas blidka George. Smicker fungerar alltid.
- Nåt annat svarar han inte på. - Som Isabella.
Då får du i alla fall en viss frihet.
Tills jag kan be kungen att befria dig från Georges förmynderskap.
Skulle du fråga kungen för min skull?
- Ja. Om du så önskar. - Varför skulle du göra det?
Vad tror du?
Du kan inte lämna mig nu.
- Har du ont? - Nej.
Det enda som plågar mig är att du plågas.
Vad ser du? Berätta, jag måste få veta.
Hur är vår framtid? Hur är min och Edvards framtid?
Ni ska få en pojke till. Den saken är jag säker på.
Vilken pojke det ska bli. Det är jag också säker på.
Bli frisk och stanna hos mig, så att du får se honom födas.
Du har alltid varit vid min sida. Jag hade inte varit här utan dig.
- Vi skulle inte vara här utan dig. - Men här är du.
Genom dig och dina barn har jag bildat en ätt av kungar.
Drottningar också, tror jag.
Jag är inte beredd.
Det är ingen.
Kära Margareta, jag beklagar sorgen-
- och hoppas att du finner tröst i att din son är trygg och växer sig stark.
Det finns inget behov att komma hit. Du hjälper bäst Henrik i England.
Det är dystra tider för Lancaster, men vi måste vara ståndaktiga.
Hys inga tvivel. Fördubbla i stället ditt arbete för vår Tudor-kung.
Din tjänare Jasper.
Sir Reginald.
Jag ämnar gifta in mig i York.
Jag vill att du gör diskreta förfrågningar åt mig vid hovet.
Givetvis. Vem gäller det?
Bara en av kungens närmaste förtrogna vore av värde för mig.
Får jag fråga vem av kungens män ni tänkte er?
- Hans bror. - George av Clarence?
Nej, din dåre. Rikard. Han är inte trolovad.
Jag tror mig inte sikta för högt.
Du hade rätt om mor. Jag hade inga skäl att komma till hennes räddning.
Jag börjar vänja mig.
Det var svårt i början, men...
Det ser vackert ut på dig.
Du har den perfekta hyn för det.
Om du uppför dig så här ska du inte behöva vistas så mycket i ditt rum.
Vilken mördare.
- Leder du jakten? - Jag kan knappt gå.
- Har kungen gett efter om barnet? - Nej, det har han inte.
Han vet vad du tycker om George. Han väljer honom inte mot din vilja.
- Och Rikard... - Du ska ta hand om min son, Anthony.
Du är den enda jag kan lita på. Jag struntar i vad de säger. Gör du det?
Det är klart att jag gör.
- Jag ska skydda honom med mitt liv. - Vi får hoppas att det inte behövs.
Där.
Lady Beaufort är hängiven moder till den siste lancastriske arvingen.
Det enda lady Beaufort önskar sig är fred i England.
- Du rymde. - Vad är i så fall fångenskap?
Uppskattade du jakten? Jag såg dig inte där bak.
Ja, det fanns intressanta frågor att dryfta.
- Ett anbud att diskutera. - Vad för anbud?
Ett giftermålsanbud.
- Från Margareta Beaufort. - Hon är ju lastgammal.
Lastgammal, ful och fanatisk.
Kanske det. Men också en av Englands mest förmögna kvinnor.
Om du ser det som ett skäl att gifta sig är du inte så olik din bror.
Anne.
Om jag inte hölls fången och mina egendomar inte var stulna-
- hade jag också kunna gifta mig med vem jag ville.
Jag antar att du inte frågat kungen?
När läget infinner sig, som jag sa. Du kan lita på mig.
Det gör inget. Dryfta dina anbud. Jag behöver ingen hjälp.
Jag har lärt mig att förlita mig på mig själv.
- Svåger, kan vi talas vid? - Självklart.
Hur går jag till väga om jag vill gifta mig?
Ditt sorgeår är inte slut, Anne. Det passar inte att diskutera omgifte.
Jag vill bara ha ett förtydligande om min ställning.
Din ställning? Frågan om giftermål verkar bereda dig mycken oro.
- Anne, vad gör du? - Jag kan ordna en klosterplats.
Ja, det skulle passa dig väl. Det är mycket bättre än att du stannar här.
Låter du honom skicka mig till ett kloster?
- Gå till ditt rum. - Märker du inte vad han gör?
Han spärrar in mig som han spärrade in mor, sen får du aldrig se mig mer.
Isabella!
- Hertigen av Gloucester avböjde. - Rikard var ändå olämplig.
Han är trofast som en hind. Trofast som en hund.
- Det finns en annan möjlighet. - Vem då?
Han är inte släkt med kungen, men så nära honom det bara går.
- Lord Stanley. - Den överlöparen.
Han gick över till York efter Towton. Vad ska jag med en förrädare till?
Det är snarare strategi än förräderi.
Vid varje slag tar Stanley och hans bror parti för var sin sida.
På så sätt står alltid en Stanley på segrarnas sida.
Ordna ett möte.
Det finns fler nyheter från hovet.
- Om Jacquetta, drottningmodern. - Vad är det med henne?
När jag åkte väntades hon inte leva veckan ut.
Omöjligt.
I hennes arsenal av besvärjelser måste nån kunna hejda hennes död.
Det verkar inte så.
Vad har du för avsikter med Anne Neville?
Hur så, vad har du för några?
Vad tror du?
Hon tilltalar dig inte, så ditt motiv kan inte vara mer hederligt än mitt.
Edvard kanske du kan lura, men inte mig.
Håll dig borta från Anne Neville.
Drottningen har utsett Anthony Rivers till prins Edvards förmyndare.
Ers nåd, vilket sammanträffande.
Vi talade just om er mor och hoppades att de hemska ryktena om henne är...
...överdrivna.
Kan jag stå till tjänst med nåt?
Nej tack.
God afton.
Sökte ni er make?
Jag tror att han är hos Jane Shore.
Var snäll och vänta ett tag.
Det är till Rikard, hertigen av Gloucester. Vi är barndomsvänner.
Kom till trädgården
Ta det med dig. Du måste lämna det i kväll.
- Anne. - George tänker sätta mig i kloster.
Jag kanske inte borde ha konfronterat honom. Nu är allt hopplöst.
Nej, det är inte hopplöst. Men du kan inte återvända.
George skulle inte tveka att göra verklighet av sina hot.
Att fly kanske är det enda sättet.
- Då flyr jag. - Anne, du måste vara säker.
Jag är säker. Jag är inte den lilla flickan du kände längre, Rikard.
Margareta av Anjou lärde mig att inte tveka.
Hon sa att jag ibland måste se vad som är bäst för mig-
-och att gå den vägen utan rädsla.
Anne.
Ja?
Vill du gifta dig med mig?
Då får du min förmögenhet.
Om jag gifter mig med dig blir allt som är mitt ditt.
Det stämmer. Att gifta mig med dig skulle göra mig förmögen.
Och du skulle bli kunglig hertiginna och jämställd med din syster.
Men jag skulle bli en trofast make, för jag älskar dig.
Älskar du mig verkligen, Rikard?
Ja.
Det kanske jag alltid har gjort.
Anne.
Vill du gifta dig med mig?
Ja.
Anne?
My lady. Lord Thomas Stanley.
Lady Beaufort.
Jag hoppas att jag ska behaga er som hustru.
Min tanke var att vi båda skulle gagnas.
Det var en klok tanke.
Min rådgivare gjorde väl klart att jag önskar en plats vid hovet?
Det framhöll han.
Framförde han min önskan att inte få nån avkomma i vårt äktenskap?
Var inte orolig. Era andliga gåvor redogjordes mycket utförligt.
- Ni vill leva som en nunna. - Jag hoppas att det passar er?
Jag har redan söner. Jag behöver inte försöka få en till.
- Säg mig, hur gammal är er son? - Han är femton.
Er sons tronanspråk är obestridligt.
Inte undra på att Edvard vill ha honom där han är.
Bara med kungens gunst kan jag få hem min son.
Det kan inte forceras. Jag ska bedöma vad jag kan göra för er son-
- och vad er son så småningom kan erbjuda mig.
Jasper Tudor kan Edvard inte försonas med. Henrik måste lämna honom.
Jag var väl tydlig med att ni blir tvungen att tjäna huset York?
Kung Edvard och drottning Elisabet.
Ni måste ingå i drottningens svit-
- och agera som en lojal och trogen medlem i huset York.
De får inte hysa minsta tvivel, från den första dagen till den sista.
- Kommer jag att välkomnas vid hovet? - De är måna om att läka gamla sår.
Då ska jag vara tålmodig och sträva efter att vinna deras gunst.
Min egen bror! Hon har rymt med honom. Det är ett svek.
Ett lömskt och hänsynslöst svek.
Det är inte hans rätt. Jag är hennes förmyndare.
Om han vill gifta sig borde han ha frågat både mig och dig om lov.
- Varför skrattar du? - Jag kan inte låta bli.
- Du frågade inte mig om Isabella. - Det är inte samma sak.
Ers nåd, jag ber om er välsignelse att gifta mig med Anne Neville.
Sa du bara att du älskade henne?
Edvard är kung. Det är hans beslut.
- Inte nu! - Drottningen föder för tidigt.
- Hon kanske inte överlever. - Tänker du gå?
Red ut de här småaktigheterna själva.
Undan!
En gång till.
Andas.
Han kom för tidigt.
Han andas dåligt.
Han är döende, mor.
Ta hand om honom.
God afton.
Nu hade det passat, ja.
Om det inte var så att du uttryckte tydligt att dylikt måste undvikas.
Var inte orolig. Jag respekterar så gärna dina önskningar.
Jag var rädd att George skulle komma över mitt meddelande.
Alla pengafrågor är lösta mellan honom och Rikard-
- så han lär inte bry sig om vad jag gör längre.
- Förlåt. - Det är glömt.
Jag skrev till mor om giftermålet.
- Hon svarade med en förbannelse. - Du behöver inte hennes välsignelse.
Och hennes förbannelse kan inte skada dig. Du har en make som älskar dig.
Och du har mig.
Jag ska aldrig svika dig igen.
Kommer du och hälsar på mig? Vi ska bo på Warwick Castle.
Du kommer hem. Det är klart att jag hälsar på.
Gråt inte, Anne.
Issy, vad jag har saknat dig.
Det är en tröst att veta att båda är hos Gud nu.
Ett tag trodde jag att jag skulle förlora dig också.
Bara ett tag? Då har du haft tur.
När du kränkte fristaden stod jag vid din sida.
När jag såg dig kväva en gammal man i sömnen stod jag också vid din sida.
Jag tvivlade aldrig på dig.
Förrän jag kom in i ditt rum den där kvällen.
- Det? Är det det som tynger dig? - "Det"?
Du låg med henne som om du älskade henne.
Som om hon lätt kunde ta min plats.
- Ingen kvinna kan ta din plats. - Hon tog den.
Kvällen före förlossningen var du med henne och inte med mig.
Du visste att jag inte skulle vara en make som satt vid dina fötter.
Vi är inte unga längre.
Vi är inte de vi var när vi träffades vid vägkanten. De finns inte längre.
Vad finns då kvar?
Det som finns kvar är min kärlek till dig.
Det är du som ger mig styrka i strid.
Du är mitt hem.
Prinsen blir en duktig ryttare.
Ers nåd.
Översättning: Erik Swahn www.broadcasttext.com